102 
glaset ett med strålar oingilVet ruiiclt hål. Der- 
iitaf ser man att qväfqvicksilfret, oaktadt våld- 
sa iiilieteii af dess explosion närmar sig jodqväf- 
vets, icke är så farligt att handtera som detta, ty 
den explosiva sönderdeliiingen fordrar en mycket 
högre temperatur, och ett starkare tryck eller 
rifning. 
Med koncentrerad svafvelsyra som pådrypes, 
frambringar det äfven en häftig explosion, beled- 
sagad af eldfenonien, och förvandlas i ett hvitt 
pulver. 
Utspädd svafvelsyra är utan inverkan i köld; 
men vid upphettning utvecklas litet gas, förmod- 
ligen qväfve, föreningen löses nästan alldeles, och 
det blir turpethum minerale q var, som troligen 
bildas genom svafvelsyrans inv erkan på den qvar- 
varande odekomponerade qvicksilfveroxiden. Ur 
lösningen kristalliserade dubl^elsaltet af svafvcl- 
syrad qvicksilfveroxid och svafvelsyrad ammo- 
niumoxid, i hopväxte knippen af lina nålar. 
Koncentrerad salpetersyra förvandlar det, vid 
en temperatur af omkring 40" C, i en blandning 
af salpetersyrad ammoniak, salpetersyrad qvick- 
silfveroxid, och salpetersyrad qvicksilfveroxidul; 
den sistnämdas bildning kommer från litet när- 
varande och nästan oundvikligt medföljande qvick- 
silfveroxidul. 
Ulspiidd salpetersyra utdrager i köld qvick- 
silfvero\i(hdeu äfvcnsom oxiden, och lemnar qvar 
qviifqv icksillVcl med en något tbrändrad färg; det 
vill siiga , med en blysuperoxidens ganska nära 
kommandes larg, IVån den brungråaktiga det förut 
äi^de. lÄlcv tvättniu" och torkninir återtaqer det 
sina ofvan luvskrifna egenskaper, och smälter un- 
der samma omsliindigbeler med lika häftighet 
och lä U hel. 
