106 
Berzelii, att den förra ansett talkjorden och jern- 
oxidulen såsom substituerande h varandra. Jemför 
man likväl denna formel med de gjorda analy- 
serna, så finner man lätt, att den ej med någon 
större precision uttry cker förhållandet emellan de 
funna elementernas syreqvantiteter, utan att der- 
emot de formler, som mera nos^o^rannt uttrvcka 
dessa, äro antingen rS^+3AS eller 2rS-+5AS. 
Hvad den förra af dessa formler beträffar, 
så öfverensstämmer den fullkomlio:t med v. Bons- 
DORFFs analys på dichroiten ifrån Orrijerfvi, äfven- 
som med Stromeijers undersökning af den ifrån 
Simitak samt på den så kallade hårda faluniten, 
h varemot den sednare formlen rättfärdigas af 
Stromeijers analyser på dichroiterna ifrån Boden- 
mais och Orrijerfvi. Försöker man att af Thomsons 
analys å Orrijerfvi-dichroiten få frågan utredd, så 
visar det sig väl, att de enatomiga basernas svre- 
halter förhålla sig till lerjordens =2:5, men att 
analj^tiska resultatet gifver en formel, som vore 
r'S'+5AS samt således i det hela öfverensstäm- 
mer hvarken med Stromeijers eller v. Bonsdorffs 
analyser på samma mineral. 
Laugiers analys åter af den norrska dichroi- 
ten ifrån Tvedestrand, likasom Tho.msons under- 
sökning af samma mineral ifrån Connecticut, samt 
Gmetjns analyser på hithörande fossilier ifrån Cabo 
de gala samt den orientaliska Luxsiij^hiren gifva 
alla sådaiie formler, att de ingalunda kunna anses 
vara identiska med den verkliga dichroiten. Så- 
lunda synes den ifrån Connecticut vai*a samman- 
satt enligt formehi rS'+2AS, den ifrån Tvedes- 
strand enligt rS'+4AS, den ifrån Cabo de g^ata 
enligl 2rS+5AS samt den orientaliska Luxsaphi- 
ren enligt rS-f-3x\S. 
