113 
drisk, men föräiiderlig till formen. Främst lig- 
ger mumien {fig* % 3, 4, 5), omgifv^en af en stark 
muskeiring [fig. 4), liksom med en spliincter, ge- 
nom h vilkens utvidgning eller sammandragning 
den öppnas eller tillslutes. I förra fallet synes 
snabeln nästan klubblik och tvär, i det sednare 
slutar den i en afrundad spets. På munöppnin- 
gen följer ett ganska trångt rör genom snabelns 
medellin ie, omgifvet af trenne olika muskellager, 
nemligen ett inre (^fig, 2. b) af längsfdjrer, ett 
mellanliggande starkare [c) af ringform igt lagda 
trådar, och ett yttre åter longitudinelt. De 
tvenne förra lagren synas förmedla sjelfva sväl- 
jandet, det yttre afgifver till det inre af krop- 
pen och till slidan partier, som tjena till sna- 
belns indragande och utskjutande. Djurets yttre 
betäckning, som nedstiger i slidan och bekläder 
denna invändigt, betäcker äfven hela snabeln. 
När munnen är sluten, och dess muskeiring till- 
bakadragen, lägger sig randen i sex veck {fig* 5), 
af h vilka det öfre och undre äro djupast, och 
mellan dessa visa sig lika många rundade upp- 
höjningar. Snabelns inre rör slutar i en svälj- 
apparat {^fig. 2. e) genom h vilken det fullkomligt 
kan tillslutas. Svalgets innersta hinna fortsätter 
sig något utom denna, och förenar sig med nä- 
ringskanalen [fig. 1. c). Denna är till formen, 
föränderlig efter som snabeln är utskjuten eller 
indragen. I förra fallet är den långt spollik, d, 
ä. rak, framtill begynnande med en t vert afsku- 
ren liten öppning, derpå mot midten alltmer ut- 
vidgad, och slutligen åter jemt afsmalnande. 
Är åter snabeln indragen, [Jig. 7. a), så är främre 
delen af näringskanalen sammantryckt framifrån, 
bred och tvär, och dess öppning framstår då 
starkare. Dess väggar äro mycket ogenomskinliga, 
K. y, Acad. Handl. 1840. ^ 
