118 
lindrisk, och temUgen fritt rörer sig iiioiii La- 
salringeii. x\ndra och sista leden (c) deremot, 
nr starkt inböjd, föga rörlig emot den första, 
från h vilken den också knappast iir afskild, och 
är en för sig ganska böjlig slida. Från dess spets 
ser nian neinligen en ränna (<:/) sänka sig in 
längs fotens niedellinie, och den kan utsträckas 
nästan rakt, samt åter hopböjas, h varvid talrika 
veck Jjildas på dess insida. Detta yttre af hvarje 
fot imiehåller äfven åtskilliga inre deler, nemli- 
gen fyra hornartade hakar. Af dessa äro trenne 
(e, J\ g-) lika till formen, men af olika storlek. 
De äro enkla svagt /-lorniigt böjda krokar. Den 
minsta är helt kort, och sågs aldrig utöfver basal- 
ringens kant; den andra, nära tre gånger så lång, 
räcker vanligen till midten af första leden; den 
tredje, i längd lika med hela foten, sträcker sig 
till dennes spels, och utskjuter, så \idt jag sett, 
ensam utom slidan. Deji tjenar djuret egentligen 
som anhäftningsmedeJ. iSär deu utskjutes, rälar 
sig sista leden, och kroken (e) frainslickes och 
indrages med mycken snaljbhet. Den fjerde af 
dessa inre (h lar(A)är starkare och längre, ehuru 
dess inre ända, liksom (k^ andras, småningom 
blir så tunn, alt dvw sNårhgen kan urskiljas. Den 
är blott s\agl bågliöjd, och i ändan försedd med 
ett i S])eLsig n inkel ncdhöjrlt, handlikt hiifv ud, 
fördeladt i fyra fingerlika ulskoU, af hvilka de 
två medlersla äro vida längsl. Då de Ire ancha 
liakarne ;ii"o vid sin iiuT stympade ända försedda 
med lahika nj>pal sliganch^ muskh^r, som lyfta 
eller siinka dem, har denna dessulom, vid silt 
huf\u(l f //i^-. 17), elt storl antal sådana , som från 
de lingiM-lika ulskolten slråligl fördela sig nedåt 
och inåt kropjXMi. Den synes der före tjena egent- 
