176 
plar, och förklarade den nu utan tvekan för en 
egen art, under namn af Mus hetidiims ^ h var- 
emot den andra, först under namn af Miis sub- 
tilis beskrifna arten, som var allmännast i step- 
perna och der syntes företaga ordentliga vandrin- 
gar, här kallades M. vagus. jNågra nyare för- 
fattare hafva likväl sedermera åter sammanslagit 
dessa Låda arter, under det collectiva namnet M, 
subtiliSy men sedan Pallas' tid har inoen zoolos: 
mig vetterligen haft tillfälle att se någon af dem 
i naturen, lika litet som de hittills blifvit an- 
märkta på denna sidan Uralfloden. — Det är 
således ganska märkvärdigt, att den ena af dessa 
arter äfven förekommer i Sverige. 
Vid Rönneberga, nära Landskrona, på en med 
björkar planterad sandås, tog jag i Juli månad 
1835 en råtta, som i min samling förvaras, och 
som så fullkomligt öfverensstämmer med Pallas' 
beskrifning på sin Mus hetuliiuis ^ som hade be- 
skrifningen efter detta exemplar blifvit gjord. 
Oaktadt denna råttas litenhet, dess svarta rand 
längs ryggen och utomordentligt långa svans ge- 
nast väckte min uppmärksamhet, och tycktes sätta 
utom allt tvifvel dess skillnad från h varje hittills 
såsom svensk beskrifven art, blef jag först ny- 
ligen uppmärksam på den oväntade identiteten 
med den siberiska Mus hetuliinis. I den trakt 
der denna råtta togs, har jag sedermera ej haft 
tillfälle att någon längre tid uppehålla mig, men 
intressant vore att framdeles fa utrönt, huruvida 
den der allmännare förekommer, liksom den ot v if- 
velaktigt flerestädes inom fäderneslandet måste 
finnas; äfvcnsom huruvida dess lefnadssätt här 
öfverensstämmer med de underrättelser Pallas 
derom lem na t. 
Med 
