185 
syrans iiLjagaiide, hvarefter, seilaii vätskan ånyo 
blifvit gjord animonikalisk , oxalsyrad ammoniak 
tillsattes och lösningen hölls under en längre tid 
i digestions värme, för att fullt utfälla den oxal- 
syrade kalken. Den från kalkflillningen filtrerade 
solntionen evaporerades till torrhet, salmiaken af- 
röktes, återstoden löstes i saltsyra och intorkades, 
en liten portion kiseljord afskildes, solutionen 
neutraliserades med ammoniak och mangan ut- 
fälldes med hydrothyon-ainmoniak. Svafvelman- 
gan löstes i saltsyra och utfälldes i kokning med 
kolsyradt natron. Ett spär af kobolt upptäcktes 
för blåsröret i manganfällningen. Den från man- 
ganfällningen filtrerade solutionen gjordes sur med 
saltsyra , svallet frånskildes och lösningen fälldes 
med kolsyradt natron, hvaraf så länge tillsattes, 
tills den intorkade massan befanns vara alkalisk, 
h varpå den g^enomglödgades , löstes i kokhett vat- 
ten, filtrerades och tvättades, tills blott en obe- 
tydlig fläck visade sig på glas. Den genomgång- 
ne lösningen, blandad med fosforsyradt natron 
och litet ammoniak, gaf en liten fällning, som 
togs på filtrum för sig, brändes och vägdes och 
halten af talkjord beräknades derefter. 
Vattenhalten bestämdes på det sätt, att mi- 
neralet, först en längre tid uttorkadt öfver svaf- 
velsyra under klocka, och sedan efter skedd upp- 
vägning lindrigt upphettadt flera gånger tills vig- 
ten höll sig lika, glödgades i betäckt degel, då 
vigtsförlusten utvisade vattenqvantiteten. 
Både den kristalliserade och den derba va- 
rieteten af Praseloit hafva varit föremål för min 
undersökning, och analyserne gåfvo: 
