såsom Ägiriii både derb och kristalliserad, kor- 
nig och tät albit, elaeolit brun och grön, Mo- 
sandrit '•■'), yttrotantal i ytterst sniå korn in- 
sprängd i Ägirin. Då mineralet förekommer gan- 
ska sparsamt och genom sprängning ej gerna kan 
utskjutas, i anseende till ställets omedelbara om- 
gifning af hafvet, utan måste med mejsel och 
hammare utkilas, är det ganska sällsynt att deraf 
erhålla nåoon större och vacker stuff. Vanlioen 
fås det i smärre bitar. 
Mineralogisk beskr/fning. 
Leucophans nanm är härled t af ),evxog (hvit) 
och cfotivoi-iaL (jag synes). Den har i större styc- 
ken en mvcket blek smutsigt oliveg^rön färs^, i 
mindre en svag vingul och är i tunnare splittror 
nära färglös, in en återkastar i vissa ställningar 
ett hvitt sken, h varifrån nanniet blifvit härledt. 
Den är utanpå glänsande och iiniti starkt glän- 
sande, af glasglans, som, i en viss direktion, när- 
mar sig något svag fettglans. Den har ett fuU- 
komliot bladiot län^dbrott efter den ena senom- 
gången, ett mindre fullkomligt efter de båda an- 
dra, som närmar si" till skäligt, i båda fallen 
splittrigt. Tvärbrottet är ojennit. Brottstyckena 
hafva form efter det bladi^a brottets allösnincrar 
och äro, då de äro mycket små, rhomboidala. 
Genomlysande till genomskinlig. Pulvret är hvitt. 
Den är ganska seg att sönderslå, och utvecklar 
vid starka slai? af hammaren ett blåaktiot sken. 
Upphettad i en liten glaskolf, lyser den en stund 
med 
*) Ett af mig funnet, förut okäjidt, mineral, hvars uär- 
mnre beskrifning jag IVamdeles hoppas fa äran med- 
dela Kongl, Academien. 
