234 
förekommande hos djuren, än som erfordrats att 
upplysa nämde förhållande, och vill härtill en- 
dast ytterligare nämna, att det både hos dägg- 
djuren och menniskan redan tidigt utbildas hos 
fostret. 
Öfver det historiska af ämnet är föga att 
anföra. Syndesmologiens grundläggare Weitbrecht 
har, liksom de fleste af hans efterföljare, utan 
det ringaste begrepp om ligamentura fundiforme, 
vid beskrifning af ligaraentum cruciatum inblan- 
dat en del af sluns^bandets vttre arm. Så sä^fer 
Weitbrecht om nedra, eller yttra ändan af liga- 
mentum cruciatum, att denna slutar "in angulo 
fossulcE quae est in elata sede processus antici cal- 
canei." Ehuru detta yttrande strängt taget icke 
är rätt klart, så synes det dock tydligt, att ifrå- 
gavarande fäste icke kan vara något annat, än det för 
yttre armen af liga mentum fundiforme. Cloquet, 
Anatomie de fhomme publ. par L'Astevrie Ed. 
Bruxell. T. L pl. LIV fig. 1 — 2, afbildar denna 
del af korsbandet såsom slutande på senskidan för 
M. peronceus brevis. I traite d'Anatomie descrip- 
tive (IV Edit. Paris 1828 T. 1. p. 602) yttrar 
han om densamma: Il s'attache å la partie an- 
terieure externe de fenfoncement superieur du 
calcaneum, ou il est plonge dans le tissu adipeux, 
et d'ou il se port en dedans." — Här synes tyd- 
ligen, att författaren varit båda armarne af liga- 
mentum fundiforme på spåren, då det är den 
yttre armen, som fäster sig på processus anterior 
calcanei, och den inre, som går på djupet inåt 
sinus tarsi. 
I det nya praktfulla planche-verket af Bour- 
gery och Jacob h varmed Huns Majestät Komm- 
gen nådigst behagat rikta Carolinska Institutets 
