235 
Bibliothek, är äfven det yttre ligameiitum cru- 
ciaturn afbildadt såsom slutande på yttre randen 
af tarsus i trakten af os cuboideuni. 
Då ligamentuni fundiforine förekommer så con- 
stant, och dessutom utbildadt till en så betydlig 
styrka, så torde man häraf kunna sluta, att det måste 
vara af synnerlig vigt för fotens mekanism. DcvSs fun- 
ction måste dock närmast vara inskränkt till åter- 
hållandet af de två muskler, som passera igenom 
detsamma. Märkvärdigt är, att dessa samma musk- 
ler för samma ändamål äfven äro försedde med 
de äldre kända ligamenterne, nemligen ligam: 
annulare och ligam. cruciatum, hvilka tillika om- 
sluta senorne af M. M. tibialis anticus och exten- 
sor longus hallucis. Dessa sediiare muskler äro 
sålunda försedde med tvenne retinacula och M. M. 
extensor digit com. longus samt peronaeus tertius 
äfven med ett tredje, i sjelfva verket starkare än 
de nyssnämde, och ensamt verkande i riktningen 
mot sjelfva tarsus. Af ligamenti fundiformis 
styrka, fäste, läge och öfriga förhållande synes 
man vara berättigad att sluta, det de muskler, 
som af detsanuna fasthållas, vid vissa kropps- 
ställningar och rörelser med betydligt våld söka 
att aflägsna sig från vristen. Det är nemligen 
sannolikt, att det ifrågavarande ligamentets styrka 
är noga afpassad efter samma musklers sträfvan- 
de att aflägsna sig från fot vinkeln. Härifrån kom- 
mer man lätt att göra sig den frågan, hvarest an- 
ledningen kan sökas till en så stark spänning i 
dessa tvenne muskler. Om functionen af M. exten- 
sor digitorum longus endast bestode i den lätt 
och med så föga kraft utförbara lyftningen, eller 
