253 
heten af cleri sjökarta han nyss förut utgifvit öf- 
ver Nordsjön. 
Denna karta hade hiifvit utgifven 1797, på- 
kallad af de många sjöskador, som inträffade, 
särdeles kring Holländska kusterna, och soin ha- 
de kunnat undvikas genom en säkrare kännedom 
af farvattnen. När den var färdig i handritning, 
återstod den svåra frågan, livar medel skulle ta- 
gas till dess förläggande, för att graveras och ut- 
gifvas. AF Klint hade ingen förmögenhet ärft, 
eller, på den bana han valt, kujinat förvärfva. 
På bidrag af statsmedel var icke att tänka, af 
skäl som nedanföre skola anföras. livad han af 
enskilda inkomster förmått hoplägga var användt 
på en Speljagt, som utgjorde lians käraste egen- 
dom, Deinie afjttrades, köpeskillingen användes 
till förlag åt Nordsjökartan, livars författande utan 
publication skulle liafva varit ändamålslöst. På 
detta sätt kom kartan ut, vann snart allmänt 
förtroende och en derpå beroende afsättning, och 
företaget medbragte lyckliga resulta ter, utöfver 
livad författaren föreställt sig. 
Staten hade bekostat utgifvandet af sjökartor 
öfver Östersjön, men afkastningen af derpå an- 
vändt förlag blef, genom för ringa afsättning, så 
obetydlig, att fortsättningen inställdes och slutli- 
gen uppstod fråga om att sälja plåtarna för att 
skaffa Staten någon ersättning för den derå ned- 
lagda betydliga suraman. af Klint föreslog då, 
att, i betraktande af ett sådant företags stora vigt 
så väl för handels- som Örlogs-flottan, skulle det, 
heldre understödjas med ett mindre betydligt år- 
ligt anslag, än alldeles förstöras; men då äfveii 
detta kloka, förslag lemnades utan uppmärksam- 
het, erbjöd han sig att, på eget ansvar och kost- 
nad, öfvertaga kartverket och dess fortsättning, 
