262 
pel, beslutat att Mifva Läkare. Efter hemkom- 
sten derifrån, författade och försvarade han, un- 
der Professor Wollins praesidium, första delen af 
en afliandling de Principiis saugvinis, hvarefter 
han d» 22 Juni 1793 erhöll lagerkransen, och 
året derefter, d. 13 Juni, Medicinas-Doctors-gra- 
den, sedan han undergått yederbörllga pröfnin- 
gar och pro gradu disputerat de Hgemorrhagia 
under Professor Esgelharts praesidium. Vid båda 
Promotionerne var han Primus, och besvarade 
vid den sistnämde Doctorsfrågan : An vitium scro- 
fulosum, sobolis sit luis venereae,. vel morbus 
abhoc, ratione originis, plane diversus. Kort efter 
erhållen Magistergrad, prsesiderade han för 2:dra 
delen af Dissert. de Principiis sangvinis. Den 15 
Nov. 1793 utnämdes han till Medicinae Adjunct 
i Lund, och åtföljde sedermera som medhjelpare 
sin jnorfader, ej mindre i hans enskilta praktik, 
än till Ramlösa helsobrunn. År 1796 reste han 
å nyo till Köpenhamn, dels för att afliöra Aas- 
HEi3i's, Manthey's, Saxdorf's och Beckers föreläs- 
ningar, dels för att på dervarande sjukinrättnin- 
gar vinna säkerhet i Läkarekonstens utöfning. Ar 
1799 begaf han sig till Stockholm, för att göra 
den i författningarne ålagda tjenst vid Serafimer- 
Lazaretlet och Allmänna Barnbördshuset, lill vin- 
nande af Chirurgios Magistergraden, men afl^röt 
den begynta t jenstgöringen, for att resa till Riks- 
dagen i Norrköping, som han i egenskap af Ca- 
put familioe hade rätt att bevista, sedan han och 
hans syskon kort förut blifvit upphöjde i adeligt 
stånd. Den i Frankrike nyligen ti made stats- 
h\älfniug hade i hela Europa frambragt en oro- 
lig siunessläiuuing, och begäret, att se gränsorne 
för den borgerliga och j)olitiska friheten utvid- 
gade, drog öfver land och riken; under ett så- 
