20 
Då i anseende dertill, atl, de temperatu- 
rer, vid h vilka svängningsförsöken blifvir, af mig 
å de särskilta orterna anställda, ej varit desam- 
ma, en korrektion måste å de observerade oscil- 
lationstiderne anbringas, för att reducera dem 
till hvad de vid en gemensam temperatur skulle 
vara, har jag, såsom i början af denna uppsats 
nämdes, gjort här i Stockholm särskilta experi- 
menter, för att hos hvar och en nål finna dess 
intensitets förändring med temperaturen. Chri- 
STiE, Hansten, Riess och Moser, m. fl. hafva 
väl anställt dylika försök, men de af dem 
nyttjade nålar hafva annan form och andra di- 
mensioner, än de GAMBEYska h vilket gjorde 
en särskilt prof ning af dessa nödvändig. 
En sträng undersökning häröfver är mera 
invecklad än man vid första påseendet skulle tro, 
emedan den vid tvenne olika temperaturer fun- 
na skillnad i oscillationstiderne, kan uppkomma, 
ej endast af den genom temperatur-diflerensen 
förorsakade förändiingen i sjelfva nålens styr- 
ka, utan äfven tillika af en möjligtvis mellan de 
båda observationsepokerna inhäiriul ändring i 
sjelfva jord magnetismens inlensiict. IVIen för att 
åtskilja dessa båda omständigheter, eifordras, att 
undersöka samtidigt båda nfdarne, och att här- 
vid med hvar och en göia åtminstone trenne 
svängningsförsök. Låt ncmligen intensiteten va- 
ra a', a", a" hos den ena nålen vid tempera- 
turerna t', t", t"\ och cl\ a!\ oC" hos den an- 
dra vid temperaturerna t', t', t", samt vid de 
tre särskilta tillfällen, då nfdnrne äga dessa tem- 
peraturer och sväni^a snnilidiqt, jordiiilensiteten 
*) Dessa äro ii3 iiiilliiiieler hniqa, 8 millini. breda 
samt 1 iiiilini. Ijocka. 
