34 
i:o Att tubens syn-axel icke är vinkeliät emot 
instrumentets lotationsaxel; hvaiaf följer, att 
den i stället för att beskrifva ett plan, hvars 
intersection med himlasferen skulle formera 
en stor cirkel, i sjelfva verket allenast be- 
skrifver ytan af en rätvinklig con , hvars in- 
tersektion med samma sfer formerar en min- 
dre cirkel, uti ett plan, som är parallelt med 
det af förenämde stor-cirkel; 
:j:o Att sjelfva det emot rotationsaxeln vinkel- 
räta planet, icke går genom observatorns ze- 
nith, hvilket kommer af denna axels lutning 
mot horizonten; 
3:o Att ändtligen detta plan icke går genom 
verldspolen, och således icke är meridian- 
plan. 
§ 3. 
Vid undersökningen om dessa fel, kan man, 
så vida härvid allenast afses praktikens behof, 
alltid antaga dem, att allenast vara differen- 
tialqvantiteter, äfvensom ock, att de aldrig öfver- 
stiga gränserna af de korrektioner, som man 
förvarat åt sig: Emot det första, genom den 
mikrometer- rörelse man lemnat sjelfva tubens 
diafragma inom sin hylsa; emot det andra, ge- 
nom den mikrometriska höjning eller sänkning, 
som blifvit lemnad åt det ena l'^:et, i hvilket 
ena tappen på rotationsaxeln hvilar; och emot 
det tredje, genom den mikiometriska rörelse 
man lemnat samma parallelt med horizonten. 
Om det försias tillvarelse älvarnas man ge- 
nom inslrumentets omkaslning, då nemligen 
synaxeln, vid tapparnes omvexling i de begge 
K:orna, icke betinnes siglande åt samma punkt; 
