62 
genom hvilken vattnet alltid runnit utur Maren 
till Saltsjön, i Strömsviken, ännn kallas fjärd: 
Saltskogs-fjärden ; 3:o att den kulle som är belä- 
gen mellan begge dessa små insjöar, och genom 
hvars norra udde, Engelbrechtska grafven går, 
kallas Holme: Wärds-bolmen; samt att, då 
i anledning af Rikets Ständers beslut vid i-ySö 
års riksdag, landtmä tåren Boding och krono- 
fogden Möller, undersökte den då ännu varande 
kommunikation mellan Saltsjön och Maren, genom 
Strömsgrafven, Träsket och Saltskogs- fjärden , 
funno de i Strömsgrafven ^rne rader pålar under 
vattenytan, tiU i88 famnars längd och 22 al- 
nars bredd ifrån hvarandra, hvilka pålar likväl 
då redan voro nästan alldeles förruttnade. Likväl 
kunde man ännu den tiden, med båt färdas mel- 
lan Saltsjön och Maren, äfven genom Engelbrecht- 
ska grafven, som de funno i aln djup och 8 al- 
nar bred mellan murarne. Och ändtligen: 5:o blif- 
ver denna tanke ännu mera sannolik deraf, att 
vid kanalens gräfning mellan Maren och Mälaren, 
fanns vid 5oo alnars afstånd från Marstranden 
uppemot Mälaren, och till 6 fots djup under 
jordytan, men till lika djup med Marens vatten- 
bryn, ett vrak af en Lödja, eller lång och smal 
roddarbåt, som med förstäfven vänd uppemot 
Mälaren, var nedbädflad i en svartaktig, slinkan- 
de jord, men Öfverhöljd till nyssnämde höjd 6 
fot, med rent grus eller klappurblandad sand, 
med större och mindre jordstenar af ända till 
I a 2 kubik alnars storlek. Fart3'^get, som var af 
ek, gaf tillkänna en hög ålder, i det att intet 
tecken till jern fanns i dess sammansättning, utan 
allenast trädnaglar, både i köl, timmer och bord- 
läggning. ÅrtuUarne, som varit 4 a 5 på h varde- 
ra sidan, voro icke löst insatte, utan voro en 
