63 
förlängning af timren eller vränger ne, som der 
gingo 7 tum öfver relingen. Arbetet var med yt- 
tersta granlagenhet gjordt; och framdelen, som, af 
den öfverliggande jordmassan, var minst skadad, 
visade ännu en särdeles vacker skapnad. Den 
svarta jordmassan, uti hvilken fartyget med fram- 
delen stod inbäddadt , var, ett par famnar fram- 
om förstäfven, t vers afskuren och möttes der af 
en klappurbädd, som hade allt utseende af att en 
gang hafva utgjort sjö- eller hafsstrand. 
Vid kanalens Öfre ända, uppemot Mälaren, 
men allenast 3o alnar ifrån stranden, mötte li- 
kaså ett 2 fots mäktigt lager af en svartaktig 
jordmassa, blandad med mer och mindre multna- 
de sjöväxter, qvistar och spånor, hvilken sträck- 
te sig till vid pass 2 5 alnar i längd, efter kanal- 
linien och tvers öfver hela kanalen. Detta jord- 
hvarf möttes här, icke af klappursten, utan af 
en mängd groft, rundt timmer och annat virke, 
inbäddadt, dels i nämde jordmassa, och dels i 
den mot höjden mötande sand- och klappurmas- 
san, som sedan fortfor hela kanalen utför. Straxt 
nedanom detta jordhvarf och timmerlager, fanns, 
vid 7 fots djup under jordytan och 4 fots djup 
under mälarvattnet, ett jernankare af den stor- 
lek som för barkasser vanligen brukas. Det hade 
fyrkantig lägg och en ring vid krysset: alldeles 
likt ett annat ankare, som sedan fanns längre upp 
emot mälarstranden ibland de fartygs-vrak som 
vid kanalens utlopp der upptäcktes, och hvarom 
längre fram nämnes; och alldeles likt det ankare, 
som 1798 fanns i Åkers ^i^a insjö vid Trollhättan, 
112 fot öfver Götha Elfs vattenbryn, nedanom 
Trollhätte-fallen 
*) Denna insjö, hvars stränder borde genomgräfvas och 
sprängas till erforderligt skeppsdjup, blef uttappad lill 
