65 
Af de förslager som tid efter annan blifvit 
uppgifne till segelfarts öppnande mellan Mälaren 
och saltsjön på detta ställe, hafva ock alla, intill 
år 1774 fästat sig vid vägen genom Engelbrechts- 
grafven och Saltskogsfjärden åt Strömsviken, så- 
som den lättaste och minst kostsamma att verk- 
ställa. Men sedan denna väg nu fanns så upp- 
grundad, att man ej en gång med ökstock kunde 
komma derigenom, och den tillika var nära 3 
gånger så lång, samt Strömsviken dessutom all- 
tid skulle blifva en ojemförligt sämre hamn än 
Egelsta-viken; så voro skälen för vägen ät sist- 
nämde vik, öfvervägande dem för vägen åt den 
förra, helst som dertill kom en dryg pretension 
om ersättning till ägaren af Ströms egendom. 
Vägen åt Engelsta- viken var väl, såsom 
sagdt är, icke mer än tredjedelen så lång, och 
hamnen der alldeles förträfflig, men deremot var 
näset, som skulle genomskäras, på det högsta stället 
hela 5o,i fot högre än vattenytan i Saltsjön, och 
jordmån här, liksom i öfra kanalen mellan Mäla- 
ren och Maren, klappurblandad sand med in- 
blandade större och mindre jordstenar, från 1 
till och med 200 kubikfots storlek. Och när der- 
till kom, att en så ofantlig stor jordmassa, som 
här skulle bortrymmas, måste med skottkärror 
föras hela 200 alnar från kanalen, uppför höjder, 
som på denna längd lutade icke mindre än 5o 
a 60 fot uppför, så är lätt att begripa, att en så- 
dan gräfning skulle blifva både besvärlig och dyr. 
Gräfning ägde dessutom icke rum längre ned än 
till vattenytan, utan måste för vattnets skull, så 
väl här som mellan Mälaren och Maren, kanalen, 
derifrån ända ned till botten, upptagas till hela 
14 fots djup, medelst muddring. 
K. v, A. Handl. i83z. 5 
