85 
Dessa svårigheter, h vilka, på samma gång de 
försvåra bestämmandet af en formel, göra mine- 
ralet må hända så mycket mera intressant, för- 
anleda mig att hellre inskränka mig till betrak- 
telser öfver de möjligheter som här framställa sig, 
än alt söka afgÖra hvilken af dem bör anses in- 
nebära det rätta. 
Den första frågan, som här kan göras, är om 
mineralet ej bör kunna anses såsom ett vatteii- 
haltigt arseniat af jernoxid och lerjord, förenadt 
med kopparoxidhydrat, hvaraf den rena blå fär- 
gen skulle härröra? Men det låter sig icke göra, 
att utur denna synpunkt beräkna det undersökta 
ämnets sammansättning. Det som förgår vid dess 
upphettning och glödgning vittnar dereraot; ty 
mineralet skulle, i nyss angifiie händelse, efter 
förlusten af sitt vatten, blifva svart. Jag antager 
derföre, att kopparoxiden ej kan här vara i form 
af hydrat. 
Innan man går vidare, framställer sig äf- 
ven anledning till den frågan, om en basis med 
tre atomer syre kan ingå i samma salt med en 
enatomig? Det må vara möjligt; men sannolikt 
är det här icke; och då torde man ej böra taga 
ett sådant förhållande i beräkning. 
Det faller lätt i ögonen, om man blott fäster 
sig vid kopparoxiden och arseniksyran , att en för- 
ening mellan dessa kan förmodas, som yttryckes 
med : Gu^Äs, hvaremot, i fall fosforsyran , såsom 
en genom isomorfismen integrerande del, tages 
j Äs 
med, man finge ' ^ ^^^^ förra 
alternativet vore det rätta, uppstode lika lätt ett 
fosfat af lerjord och jernoxid, som precist blef- 
