99 
tränga äfven de delar af filtrum som legat 4'diibb- 
la, så är det teraligeii klart, att det ej var jern- 
oxid, utan det bruna ämne, som cyan vid sin 
sÖnderdelning ger, ocli att det således var en 
följd af berlinerblåtts sÖnderdelning af vattnets 
och luftens gemensamma åverkan, h varvid lik- 
väl den nybildade jernoxidens qvantitet var för 
ringa att synas. — Då det icke lyckades, att på 
detta sätt medelst blott vatten sönderdela ber- 
linerblått, försökte jag värmets tillhjelp, men 
detta geck ej eller, ty det kokbeta vattnet kall- 
nade, innan mer än en ganska ringa del hunnit 
gå igenom. Jag digererade då i d. nyss fälld 
Ijerlinerblått med 10,000 d. vatten i 3 veckor, 
hvarvid vattnet under tiden flera gånger om- 
byttes. Den fortfor att vara blå, ehuru under si- 
sta veckan den syntes hafva fått en dragning i 
grönt, likväl märkbar, endast så ofta den upp- 
slammades med vattnet. 
Jag anser dessa försök bevisa, att berliner- 
blått icke sönderdelas af vatten, på ett sådant sätt, 
att jernoxid och cyan vätesyra uppkomma, men 
att det visserligen på tidens längd sönderdelas af 
vatten och luft gemensamt. 
Jag har nämt, att den gula vätska, som un- 
der berlinerblåtts tvättning går igenom filtrum, 
icke fäller jernchlorid, den grumlar icke eller an- 
dra jernoxidsalter; men af jernoxid ulsalter blir 
den i ögonblicket blå. Denna omständighet för- 
! klarar långsamheten af berlinerblåtts uttvättning. 
Det sker nemligen derigenom , att den luft vattnet 
innehåller, frambringar basiskt, d. ä. jernoxid- 
haltigt, berlinerblått, och det Gmelinska röda blod- 
lutssaltet, 3K-Gy + Fe-Gy^, som också kan erhållas 
ur tvättvattnet, ehuru, genom lösningens utspädda 
tillstånd, och den deraf följande långa afdunst- 
