io8 
v. Holgers analytiska förfarande lemnar myc- lo 
ket att önska. Närvaro af beryliium, hvilken han .i 
trott sig deri finna, är någon ting ovanligt. Han \å 
fann, att kolsyradt alkali ur det oxiderade, ut- ai 
drog en jord, som äfven löstes af kaustikt kali, n 
hvaraf han slöt, att denna var berylljord, utan g 
att vidare försöka om den gaf söta salter eller ( 
om den frambragte det karakteristika dubbelsal-. 
tet med fluor och kalium. 
För att göra en riktig analys af denna me- ic 
tallmassa, hade fordrats att få välja de olikt be- sa 
skaffade delarna deraf, och undersöka hvar och 
en för sig, h varigenom säkerligen bestämdare re- 
sultat kunnat erhållas. De jernspån jag deraf I ii 
erhöll, syntes hafva under filningsarbetet fallit på 
golf vet, och varit derifrån upphämtade, hvaraf ' 
det hände, att jag bland de olösliga delarna i ett 
prof erhöll sand, tegelmjöl, små korn af stenko^, i 
trädstickor m, m. Jag drog derföre spånen med I 
magnet under vatten ett par gånger, och fick! i 
dem på detta sätt nära, men icke fullt fria från 
dessa främmande inblandningar. 
Jag har försökt trenne metoder till jernets 
upplösning. i:o lösning i saltsyra., Massan utveck- 
lar då en stinkande vätgas, lik den som fås af 
lackjern, och lemnar en svart, kolig återstod, som 
luktar obehagligt. Gasen luktar ej tydligt af svaf- 
velbundet väte, men inledd i en upplösning af 
svafvelsyrad kopparoxid, ger den en fällning af 
s va fvel koppar. Éli 
2:0 Lösning i en blandning af chlorsyradtljj 
kali och utspädd salts^Ta. Man blandar jernetB 
med chlorsyradt kali , i förhållande af 10:11 och ' 
tillsätter vatten, hvartill blandas litet saltsyra i 1 
sender och omröres. Föreningen sker fort, och 
Tätskan blir varm. Man tillsätter mer syra, så 
