ii6 
och nickel med fosfor, hvilken synes hafva varit 
utblandad med den öfriga jerumassan, och som 
är betydhgt rikare på nickel, samt troligen utgör 
basen af de kristalliniska figurer, hvilka på me- 
teor jern genom etsning framkomma. Jemte den- 
na förening innehåller den, likväl endast i me- 
kanisk inblandning, den nybildade kiseljorden, och 
det äfvenledes nybildade brännbara ämnet af kol, 
qväfve, väte och syre. (Henry's azulminsyra). 
De förut omtalade fjällen blefvo under tork- 
ning nära guldgula, lika till färgen den anlöp- 
ning, som visar sig på de Widmanstädtska figu- 
rerna, efter upphettning. De dragas af magneten, 
hvarigenom de kunde skiljas vid en ringa qvan- 
titet ännu qvarvarande främmande inblandning. 
Med microskopet upptäcktes deribland tvenne 
små, fullkomligt runda kulor, efter utseende smäl- 
ta fjäll. 
0.619 gr. af dessa med magneten utdragna 
fjäll, analyserades på följande sätt. Massan glöd- 
gades i en ström af syrgas. Den gaf intet vid- 
brändt och intet vatten. Vid glÖdgning ländes 
den och brann svagt. Gasen leddes genom en 
blandning af chlorcalciimilösning och kaustik am- 
moniak i ett rör, likt det som af Leibig använ- 
des vid organiska ämnens fölbränning. Sedan 
förbränningsfenomenet, som gick från periferien 
till massans medelpunkt, upphört, utan att af en 
starkare hetta kunna återkallas, afbröts försöket. 
Efter några timmar afsatte sig kolsyrad kalk på 
rörets insida. Den lemnadcs i 24 timmar, h var- 
efter vätskan utliälldes klar, och den på glaset 
fastnade kolsyrade kalken, kunde afsköljas med 
vatten. Den löstes sedan i saltsyra, fälldes med 
oxalsyrad ammoniak, och gaf o.cyS gr. kolsyrad 
