ii8 
lösning i saltsyra återstod gelatinös kiseljord, som 
hade jernoxidkornens form, och vägde glödgad 
0.02I gr. Lösningen, fälld först med kolsyrad kalk, 
och sedan med vätesvafladt svafvelkalium, gaf än- 
nu 0.007 gr. nickeloxid. — Då dessa och kisel- 
jorden afdragas, återstår för ren jernoxid 0.589 
Den hepatiska vätska, som afsilades från svaf- 
velmetallerna, öfvermättades med ättiksyra, in- 
koktes till förjagande af allt svafvelbundet väte, 
och fälldes sedan med ättiksyrad blyoxid. Der- 
vid erhölls basisk fosforsyrad blyoxid, som, glöd- 
gad vägde 1.212, och som, vid upplösning i ut- 
spädd salpetersyra, lemnade o.i33 gr. svafvelsy- 
rad blyoxid, hvars syra härrörde från det an- 
vända vätesvaflade saltet, som någon tid varit 
beredt. Det återstår således för fosforsyradt bly 
1.079 gr., som med det förut erhållna 0.049 gör 
1. 1 18 gr. basisk fosforsyrad blyoxid, innehållande 
0.197 gr. fosforsjTa, och 0.0868 gr. fosfor. De 
undersökta fjällen hade således gifvit 
på 0.619 
på 100 d. 
Jern 
0.4084 
65.977 
Nickel 
0.0929 
1 5.008 
Kisel 
0.0126 
2.037 
Kol 
0.0088 
1.423 
Fosfor 
0.0868 
14.023 
0.6095 
98.467. 
Den lösning i salpeters} ra, h varur dessa fjäll 
afsatt sig, fälldes i kokning. Fällningen innehöll 
fosforsyra; kolsyrad ammoniak upplöste deiur fos- 
forsyrad jernoxid, ehuru i ganska linga mängd. 
Den silade lösningen koncentrerades, och dåden 
begynte röka al' fri syra, destillerades den till 
