lyser, emedan de alla på det mest tillfredsstäl- 
lande sätt öfverensstämde. 
Om man från saltets atomvigt afdrager 390.897, 
som är vigten af natronets atom, så återstår 
842.903, hvilket är vigten af i at. citronsyra 
och I atom vatten. (73o.'709+i 1 2.479=843,186). 
Saltet är således NaC + H, och dess atom väger 
efter räkning 1234.06. 
För att ådagalägga vattnets närvaro, upp- 
hettades saltet i en tillställning, som vid slutet 
af afhandlingen skall heskrifvas, till högre vär- 
megrader än 100°. Jag fann dervid att saltet myc- 
ket väl uthåller +200° utan att sönderdelas. i.65 
gr. torrt salt, d. ä. NaC+H, förminskades dervid 
i vigt till 1.442» hvarmed massans halfgenom- 
skinlighet förlorades och den blef mjölk vit, och såg 
ut alldeles likt ett fatisceradt salt. Det löstes i 
vatten fullkomligt färglöst, intorkades i vattenbad, 
och upphettades slutligen till +109°, hvarvid det 
gaf precist i.65 gr. salt igen. 
Denna förlust är större än den från räkning 
efter i atom vatten bör vara. Detta föranledde 
en mängd försök, i h vilka 100 d. af det torra 
saltet förlorade 12.12, i2.3o, i2.38 och i2.5 i 
vigt. Här må detaljerna af elt bland dessa för- 
sök följa: 1.5233 lufttorkndt pulver af citronsy- 
radt natron, torkadt i en ström af vattenfri luft 
vid +100°, till dess det intet mer förlorade i 
vigt. Återstoden vägde 1.255. Förlusten 0.2683 
svarar emot 17.6 proc. boitgunget kristallvatten. 
Dessa 1.255 upphettades till H-i65°, och qvarhöl- 
los i denna temperatur i timme. De vägde nu 
i.io3. Derefter höllos de vid +190° ungefär lika 
länge. De vägde nu j.foi. Sedan vid +200°, och 
behöll samma vigt. Vid +23o° var fallet ännu 
alldeles detsamma. Efter upphettning till +a55°, 
