1 33 
vägde saltet i.opgS, såg gråaktigt ut, och löste 
sig med gul färg i vatten. Under frivillig afdunst- 
ning afsatte sig ett mörkbrunt pulver i ringa 
mängd, färgen försvann nära, och ett färglöst 
salt ansköt i det citronsyrade natronets vanliga 
form. I detta försök hade således det vid ioo° 
torkade saltet förlorat vid +190° ytterligare o. 1 54, 
eller på 100 d. torrt salt 12.296 d. vatten, som 
det vid återupplösning i vatten återtog. Men det- 
ta vatten är mer än saltet efter räkning från for- 
meln NaC+H innehåller, h vilket icke utgör mer 
än 9.1 1 4 pioc. 
Det är anmärkningsvärdt, att äfven det vat- 
ten, som vid +100^ bortgår, framter en analog 
afvikelse. Det är nem ligen, jemfördt med det i 
saltet befintliga natronets qvantitet, mer än 2 
och mindre än 2^ atom. Då 100 d. salt förlora 
1-7.5 d. vatten, och lemna 82.5, så finner man 
genom en lätt räkning, att en atom af det vid 
+ 100° torkade saltet varit förenade med 261. 77 
vatten, hvilket är precist 2^ atom. 
Det vatten, som bortgår först vid +190°, ta^ 
git efter ett medeltal till i2.3o på 100 d. salt, 
utgör ett dylikt bråk af vattnets atomtal, ty 
joo: 1 2.30= 1 234.06: 1 5 1.63, hvilket är li atom 
(precisa talet vore 1 49-97)' Dessa tredjedelar kan 
jag icke förklara, men då de konstant inträffa, 
så kunna de icke vara händelsevis inträffade orik- 
tigheter i mina försök. Det gifves visserligen en 
förening af i at. citronsyra med li atom vatten, 
som varit länge känd, men det kan icke inses 
på hvad sätt dennes tillvarelse kan lämpas till 
förklaring af de anomalier som här förete sig. 
Ville man också anse citronsyran dervid såsom 
någon ting alldeles obekant, så ger detta dock 
