i34 
ingen ny förhoppning om förklaringen af dessa 
bråk, som äro beräknade från natronets atomvigt. 
Denna egenskap, att vid en högre tempera- 
tur afgitVa mer vatten, än saltet svnes såsom så- 
dant innehålla, tillhör ej nalronsaltet ensamt, 
utan synes vara en allman egenskap af citronsy- 
rade salter. Den framställes af barytsalcet , på ett 
sätt, som är vida mer intressant än med natron- 
saltet, emedan barytsaltet vid 4-100° kan släppa 
allt deri befintlis^t vatten. 
i.53y gr. neutral, vattenhaltig, citronsyrad 
barytjord, som vid 1 6° varit lemnad under en 
glasklocka ötver svafvelsyra i 16 timmar, upp- 
hettades till +150*^. Det vägde nu 1.355 och ha- 
de förlorat 0.184? h vilket med o.oo3 öfverstiger 
den halt af kristallvatten, som efter räkning bordt 
finnas deri, och utgjorde o. 1 8 1 . I denna tempe- 
ratur blef ej förlusten ökad af dess längre fort- 
sättning. ?>u upphettades saltet rill +ipo°, hvar- 
viil dess vigt förminskades till 1.320. Det hade 
således förlorat o.o3, hvilket icke af temperatu- 
rens längre fortfarande förökades. Då vi förut 
sett, att barytsaltet h.aller 2 atomer kemiskt bun- 
dit vatten, och o,o3 är ^ af 0,181 (med en af- 
vikning, som väl knappast i den använda qvan- 
tileten varit märk])ar på vågen), så är det klart, 
att äfven här, vid den högre temperaturen, ^ 
atom vatten bortgått Irån det neutrala barytsal- 
tet, hvilkel förut intet vatten innehöll. Dä sal- 
tet efteråt öfvergöts med vatten, och detta af- 
röktes, samt saltet lorkade> vid en lempeiatur, 
som med några grader öfversteg -fioo°, så ei- 
hölls åter 1.355 gr., och saltet var ålerförvandladt 
till citronsvradl 
*} Jag foisöklc luiru scmjn icili al af bivoxid ikidie skic- 
ka sig under lika ornbtändigjict. Saltet inlades i ^iiiå 
