i45 
en viss temperatur som jag med lampans höjan- 
de eller sänkande, kunde öka eller minska. Men 
om termometerkulan flyttades litet djupare i san- 
den, eller litet på sidan, befanns att kapellets 
olika delar hade så olika temperatur, att från 
värmegraden i en punkt, icke kunde slutas till 
hvad den var i en annan. Jag försökte då att 
använda i kapellen luft, i stället för sand, och 
detta lyckades så öfver min väntan, att jag an- 
sett mig böra beskrifva det, för att kunna be- 
gagnas äfven af andra. 
På en triangel, liggande öfver ringen på ar- 
men af en vanlig spritlampa med dubbelt luft- 
drag, ställes en degel af jernbleck (som i mina 
försök rymde 38 c. t., omkring en liter), i den- 
na degel inpassas en triangel så, att en deri in- 
satt platinadegel kommer att sitta ungefär midfc 
i rummet. Jernbleckdegeln har ett lock, genom 
hvars centrum går ett större hål, hvarigenom en 
termometer kan nedföras, och öppningen i detta 
hål, omkring termometern, stänges med tvenne 
jernbläcksskifvor, i h vilka för tillfället en efter 
termometern passad utskärning göres, och som 
slutas emot hvarandra, så att den ena ligger li- 
tet inpå den andra. Genom ökning eller minsk- 
ning af lampans låge, genom höjning eller sänk- 
ning af lampan, kan man nu bringa det derhän, 
med litet tålamod, att en i jerndegeln införd 
termometer stannar och behåller sig, för huru 
länge som helst, på den grad man åsyftar, åt- 
minstone i denne grads närmaste granskap. Sä 
snart denna omständighet inträdt, insättes degeln 
med det ämne som skall undersökas, och derefter 
termometern, med dess kula så nära intill detta 
som möjligt, utan att tangera, och jerndegeln 
K. v, A. Handl, i832. I O 
