i5i 
pare, igenfinnas på tergum abdominis hos några 
Braconer, tills de slutligen hos några andra ar- 
ter öfvergå till fullt utbildade segmenter. När 
nu till alla dessa likheter man äfven lägger öf- 
verensstämmélsen i lefnadssätt, så synes mig 
att skilja Chelonus ifrån Ichneumonidernas fa- 
milj vara samma förhållande, som att lösrycka 
en länk ur den kedja , som naturen sjelf genom 
affiniteter sammanknutit. 
Latreille föreslår följande indelning bland 
arterna af detta genus: i:o Abdoraen distincte 
clavatum, basin versus sensim paullo angustius, 
segmentis dorsalibus 3:bus &c.; 2:0 Abdomen 
breviter ovale et ad basin truncatum, depres- 
sum, segmentis dorsalibus 3:bus &c.; 3:o Abdo- 
men subovatum et ad basin truncatum, inarticu- 
latum &c. Nees von Esenbeck följde äfven den-^ 
na vink. Af följande skäl har jag trott mig ej 
böra begagna samma ledtråd, oaktadt arternas 
antal inom genus derigenom måhända kunnat 
fördubblas. Abdomens form är nemligen den 
väsendtligaste karacter hos Chelonus; men om 
nu denna gräns skulle utvidgas, så skulle äfven 
inom densamma flere arter instängas, på hvilka 
andra genera ägde naturligare och rättmätigare an- 
språk. Så är åtminstone förhållandet med de 6 
arter '•'), som Fallen i sin Methodus anförer; 
2:ne af dem har jag sett mig nödsakad reducera 
till genus Bracon; ty den ene (af författaren 
kallad fiavator) har hemisfaeriskt hufvud, klot- 
runda ögon , deprimerad abdomen med trans- 
verselt intryckta punktserier på tergum, och nå- 
gra få fina analsegmenter, som i en viss dager 
kunna skönjas, — kännemärken, hvilka i fuU- 
*) Species Sveciae 6 Fallén 1. c. 
