1 57 
kast; den :2:dra {pedicellus) 4 gånger kortare än 
scapus; den 3:dje dubbelt så lång som pedicellus; 
de öfrige afsmalna och förkortas småningom. 
Ögonen äggrunda (ovati), något utstående (sub- 
exserti). Ocellerna stå i trekant på den obetyd- 
ligt kullriga vertex. Occiput concavt. Thoraoc 
uppblåst (gibbus). Tergum prothoracis lägre än 
scutum, dubbelt smalare än hufvudet, formerar 
en till vingarnes tegulae utsträckt båge. Scutum 
något eller knappt smalare än caput, liknar ett 
cirkelsegment. Scutellum af scuti bredd, men 
hälften kortare, halfmånformigt, på sidorna djupt 
nedtryckt med grofva impressioner och upphöj- 
da linier, vid basen en triangelformig upphöj- 
ning. Postscutellum ett jembredt tvärband. Post- 
frwnum convext; hos somliga arter cancelleradt, 
d. v. s. upphöjda linier korsa h varandra, och 
bilda ett galler; margo posticus utmärkt genom 
4 små knölar, den yttre på hvar sida är utväxt 
till en tand. Pectus och pleurce likformiga med 
dem hos Ichneumoner i allmänhet. Ahdomen 
convext, vid basen deprimeradt; trubbigt som stor- 
ändan af ett ägg, nästan klubbformigt; ej deladt 
i segmenter, utan bildar ett helt, skalhårdt, på 
sidorna skarpt kantadt stycke, hvilket, likt en 
hvälfd sköld, omgifver eller innesluter underlif- 
vets finare delar. Pe^/o/w^ abdo minis, liksom hos 
Guldsteklarne {Chrjsis), så kort, att abdomen, 
vid en flyktig undersökning, kunde anses för sub- 
sessil. Venter delad i 4"— tydliga segmenter, 
synes som en tunn hinna bekläda det öfverlig- 
gande hvalfvet. Vingarne metallglänsande, vat- 
tenklara, endast vid spetsen och omkring costal- 
punkten, mer eller mindre mörkt tingerade. De 
främre eller öfre räcka med spetsen ungefär 
I — I linia utöfver abdomen, hafva tydligare. 
