3o6 
1811 fann han, och år 181 2 bekräftade sig till 
full visshet, att tillsats af aluii-skiffer gaf det 
bästa cement för slussmurningar ; men emedan 
det, hvaruti brunsten ingick *) fanns godt och af 
Telford godkändes, fortfor man der med till år 
1 81 5, då tillgången på brunsten dels aftog, dels 
betungades af långa frakter, och alun-skiffern in- 
fördes efter den uppgift Rothoff lemnade. Se- 
dermera har, så vidt kändt är, allt cement blif- 
vit beredt med alun-skilFer, h varvid till det me- 
sta hans arbetsmetod äfven varit följd, ej allenast 
vid Göta-, utan äfven vid Hjelmare kanal, och 
man kan derefter bereda ett i vatten hårdnande 
murbruk af ämnen, som i Sverige förekomma ym- 
nigt och erhållas till ringa pris. 
Vid den tid, då Rothoff afsade sig vidare 
göromål vid Göta kanal, förenade sig flere om- 
ständigheter, hvaribland fadrens med åren tillta- 
gande sjuklighet, deruti att fästa hans uppmärk- 
samhet mera vid enskilta än allmänna förhållan- 
den. Gränsen dem cmelJan är dock lika obestämd 
som likgiltig, der medborgerligt gagnande verk- 
samhet är i fråga, som öfverallt skaffar sig ut- 
) I Sverige hafva Qvist, Rinman m. fl. användt 
bränd aliin-skifFer till cement; men att h varken des- 
sa murbruks- sorter, eller dem Gadd föreslog, voro 
rätt tjenliga, följer deraf, att Rinivian 20 år sed- 
nare företrädesvis omtalar pouzzolaiian (se Afhandl. 
rör. Median. 1794^ s. 40- Bergman, som fann 
Lena-kalken, berömd till mnrbriil, i)al/a brunsten, till- 
skref delta ämne mu(l)riiktts hårdnande i vatten. 
Opvisc. Il, p. 229. Smeaton anmärkte, att orena 
kalksorter voro de t)enligaste. tillsatte med sand. 
(jemf Jern-Kontorets Annaler, 1824, s, 261.) Man 
ser häraf, hvilken uppmärksamhet detta ämne ådra- 
git sig. 
