23 
Af det ofvan anförda försöket, att ur Porla- 
vattiiets ockra med svafvelbundet väte afskilja 
källsyra, hafva vi sett att källsyrad jernoxidul 
är ett i vatten lÖsligt salt. Det var således gan- 
ska möjligt att vattnets jernhalt härrörde af käll- 
syrad jernoxidul, och icke af kolsyrad jernoxi- 
dul, en omständighet, som vann ytterligare san- 
nolikhet deraf, att den ur vattnet fällda ockran 
uppenbarligen innehåller basisk källsyrad jern- 
oxid. — För att vinna upplysning häri, ställ- 
des en portion vatten i en öppen glasbägare, 
bredvid ett thefat innehållande fuktigt kalkhydrat, 
under en glasklocka, som gjordes lufttom. Den 
förblef i 8 dagar deri, utan att vattnet grumla- 
des, hvarken af afsatt kolsyrad kalk eller kol- 
syrad jernoxidul. 
Då detta försök icke lemnade något resul- 
tat, ingöt jag Porla- vatten i en tu bulerad glas- 
retort, försedd med ett ganska litet förlag med 
tubulus, från h vilken ett glasrör leddes i vatten. 
Genom retortens tubulus inleddes ett glasrör, 
nära intill vätskans yta, genom hvilket en be- 
ständig ström af vätgas fördes genom apparaten. 
Den härvid använda vattenqvantiteten utgjorde 
ungefär 5o dec. kub. tum. Sedan vätgasen un- 
der ett par timmar passerat genom apparaten, 
upphettades retorten småningom till kokning, 
under det att vätgasen fortfor att inledas. — » 
Vätskan behöll sig fullkomligt klar ända till 
dess den kom i kokning, då begynte den att 
opalisera, och efter i timmes kokning hade fäll- 
ningen samlat sig i voluminösa, svarta, discreta 
kåfvor, emellan hvilka vattnet var fullkomligt 
klart, men betydligt blekare gult. Vätgasen 
fortfor att fylla apparaten intill dess den afsval- 
nat. I det afhällda klara vattnet kunde nu 
