mera icke det lingasle spår till jernhalt upp- 
täckas af rödt cjanjernkaliuni, af blodlutssalt 
eller af galläpplesyra. Jernhalten var således 
under kokningen utfälld, utan att detta härrört 
af jernets oxidering. Fällningen var så mörk, 
att den kunde kallas svart. Den som sker i 
luften är rödbrun. Den svarta fällningen kan 
med konst eftergöras om ett jernoxidulsalt fälles 
med källsats-syrad ammoniak, hvartill man satt 
litet ammoniak i öfverskott. Detta försök skul- 
le således föranleda den slutsats, att vattnets 
jernsalt är kolsjrad jernoxidul. Men då vatt- 
net också bestämdt innehåller tväfaldt kolsyrad 
kalkjord, och denna af kokningen sönderdelas, 
så kan dervid kalkjorden hafva intagit jernoxi- 
dulens plats hos källsyran, hvarvid ett basiskt, 
källsyradt oxidulsalt bordt bildas, eller då käll- 
sats-syrans föreningar äro de minst lösliga, har 
basisk källsats-syrad jernoxidul uppkommit. 
Det är således icke möjligt, att af detta försök 
bestämma i hvad förening jenoxidulen finnes i 
vattnet; men då man skall göra en gissning, 
efter teoretiska anledningar, blir det sannolikt 
att den, likasom baserna deri i allmänhet, be- 
finner sig relativt till sin frändskapsgrad delad 
emellan kols^aan och källsyrorna, ehuru den 
alltid vid analysen måste antagas såsom endast 
kolsyrad, emedan man bäst sammanparar de 
svagaste baserna med de svagaste syrorna, då 
det qvantitativa resultatet uppställes. 
yt, Analjseii af vattnet j Jiämtadt på Jlaskor 
med inslipad propp. 
Det soiu afsatt sig på flaskornas insida var 
i det hela ganska ringa. Det lösrefs med en 
