26 
de glödgning blef det lindrigt brunaktigt, vägde 
nu 0,023; men reagerade icke för fritt alkali. 
Det var clilornatriiim som innehöll ett spår af 
chlorkalium, och gaf med platiiia-chlorid o,oq6 
gr. chlorplatina kalium. 
b. Hvad alkoholn lemnat olöst, upplöstes i 
vatten. Jag hoppades kunna utfälla och till 
vigten bestämma källsyrorne deri, på det sätt, 
att lösningen blandades med en upplösning af 
neutral ättiksyrad kopparoxid, så länge någon 
fällning uppkom. Den erhållna fällningen var 
mörkt brungul, och den klarnade lösningen gul- 
grön. Färgen utvisade att icke alltsamman var 
utfäldt. Fällningen torkades vid +100° i vatten- 
fri luft, och vägde då 0,21 65 gr. Den sönder- 
delades med svafvelbundcn vätgas, hvarvid vät- 
skan qvarhöll svafvelmetallen i form af en mörkt 
gulbrun upplösning. Den afdunstades i vatten- 
bad, blef dervid svartgrön och släppte slutligen 
svafvelmetallen, h varefter den silades. En gul 
vätska gick igenom, hvars återstod efter in- 
torkning vägde 0.182 och förhöll sig såsom kall- 
syra, bildande en först genomskinlig, sedan i full 
uttorkning sprucken, gul massa, som lätt släppte 
glaset. Den på filtrum qvarvarande svafvelkoppa- 
ren öfvergöts med kolsyrad ammoniak, hvilken 
derur utdrog ett mörkbrunt ämne, som, efter am- 
nioniakens afdunstning vägde 0.082. Det var nu 
fullt lösligt i vatten och utgjordes af sur källsats- 
syrad ammoniak. Svafvelmetallen , oxiderad med 
jernoxid. Då ockran iildrogs med kolsyradt kali, så 
uppkom i första ögonblicket en lindrig fräsning, så- 
som af en fri syra, och då den alkaliska lösningen 
afdunstades och extraherades med; alkohol, så erhölls 
så mycket ältiksyradl kali, att en portion concenlre- 
lad ättiksyra kunde deiaf destilleras. 
