28 
d. Den med kallt vatten utdragna återsto- 
den af det inkokade porlavattnet, kokades raed 
vatten i flera omgångar, hvartill mot slutet sat- 
tes litet ammoniak, för att bättre upplösa fälld 
källsats-syra. Lösningen afdunstades till torrhet, 
och lemnade en jordartad, fläcktals gul och ex- 
traktiik massa, som förbrändes, och lemnade en 
hvitgrå jord, h vilken upplöstes i saltsyra, och 
blandades med den sura vätskan, ur h vilken kop- 
paren blifvit fälld med svafvelbundet väte. Vät- 
skan öfvermättades med ammoniak utan att fäl- 
la något. Oxalsyra afskilde kalkjord, som, för- 
vandlad till gips, vägde 0.102 = o.o43 gr. kalk- 
jord, och kolsyradt kali afskilde 0.0 1 5 gr. talk- 
jord. 
Så väl i kallt, som i kokande vatten hade 
upplöst sig kiseljord, som lemnades olöst i salt- 
syra efter massans behandling dermed. Denna 
kiseljord lades till den i vatten olösliga delen, 
hvars undersökning jag nu skall beskrifva: 
e. K-ällsyrorna, som fällt sig med jernoxi- 
den under inkokning, nödgade mig att begynna 
denna undersökning med deras förbränning, 
livarefter massan behandlades med saltsyra, i en 
platinadegel, som betäcktes med ett nytt och 
rent urglas, under det syran så småningom af- 
röktes i vattenbad. Dervid blef glasets yta ic- 
ke det minsta angripen, utan var efteråt lika 
jemt genomskinlig och polerad som förut, hvar- 
af inses att denna massa icke innehållit fluor-- 
calcium, eller någon annan fluorförening. Tor- 
ra massan fuktades åter med saltsyra, utdrogs 
med vatten, och kiseljorden togs på filtrum och 
tvättades. Den vägde glödgad 0.342, såg gråak- 
tig ut och sönderdelades dcrföre i brännins; 
