^9 
med kolsj^radt kali, behandling med saltsyra o. 
s. v. i 0.327 gr. ren kiseljord och o.oi5gr. jern- 
oxid, som innehöll ett spår af raanganoxid. 
y. Lösningen i saltsyra, som blifvit afsi- 
lad från kiseljorden, mättades med ammoniak 
till dess att jernoxid utfällt sig, utan att åter 
på en stund upplösa sig, h varefter fällningen 
fullbordades med bernstenssyrad ammoniak och 
vätskans upphettande i vattenbad, till dess att 
det bernstenssyrade jernet afskilt sig och vät- 
skan var klar och färglös. Fällningen togs 
på filtrum och tvättades, först med rent, och 
sedan med ammoniakhaltigt vatten för att bort- 
taga det mesta af bernstenssyran. Den tor- 
kade och glödgade jernoxiden vägde 0.278 
gr. Den löstes utan lemning i saltsyra, höll 
således icke kiseljord. Den fälldes åter ur 
denna lösning med caustikt kali, som i öfver- 
skott tillsattes och digererades med fällningen. 
Den silade alkaliska vätskan öfvermättades med 
saltsyra , hvarefter kolsyrad ammoniak tillsattes, 
som frambragte en ringa, hvit fällning, hvilken, 
tagen på filtrum, gulnade något i torkning, och 
vägde glödgad 0.007 S^' -^^ dessa afdragas från 
jernoxidens vigt återstå 0.27 1 , som, sammanlag- 
de med de ur kiseljorden erhållna, gifva 0.286 
gr. jernoxid. Den med caustikt kali fällda jern- 
oxiden behandlades med vätesvafladt svafvel- 
ammonium, som derur icke utdrog någon fos- 
forsyra. 
Den hvita, i torkning gulnade fällningen 
pröfvades för blåsrör, och befanns innehålla 
fosforsyra. Det som ej åtgått till blåsrörs- 
profvet kunde med kali sönderdelas i ett spår 
af jernoxid och i lerjord, tillräckligt att fram- 
