4o 
qvantiteter äro h varandra nära lika. Likväl in- 
nehåller den första allt kalit, och borde således, 
ifall full kemisk likhet vore dera emellan, haf- 
"va utfallit litet högre än den sednare termen, 
livilket i försökets resultat är tvärtom. 
På lika sätt finna vi i analysen C, att på 
1000 d. vatten funnits o.oi^iS d. kalkjord q var 
i vätskan sedan den blifvit inkokad till återstod 
af ^, och att hela kalkhalten är o.o35i3. Detta 
är så nära jemt den ena hälften utfälld och den 
andra qvarhållen i upplösningen. 
Men märkvärdigare ännu synes mig, att sy- 
ret i hela kalkjordshalten äro lika med syret i 
jernoxiden, hvilket förutsätter, att vattnet mot 3 
atomer kalkjord håller 3 atomer jernoxidul. Vi- 
dare håller kiseljorden dubbelt så mycket syre 
som endera af dessa. Natronets syre är ^ af 
talkjordens. Talkjordens deremot instämmer icke 
och ligger emellan i och | af kalkjordens. 
I analysen C fällde sig, vid vattnets upp- 
kokning med de då afskilda beståndsdelarne, 
0.084 gr. kiseljord. I vattnet hade stannat upp- 
löst 0.169 ^^1^1' dubbla portionen. 
Ehuru det visserligen icke är skäl att an- 
taga, att det inbördes förhållandet emellan de i 
källvatten upplösta ämnena nödvändigt måste 
vara betingndt af de kemiska proportionerna, 
enligt hvad jag redan visat vid analysen af Carls- 
badervattnet så kan dock ett sådant stundom 
inträffa, beroende derpå, att mineralkroppar upp- 
lösas, som äro efter dessa sammansatta, och till 
hvilka man någon gång skulle kunna sluta af de 
ämnens relativa qvantiteter, som innehållas i 
*) K. Velensk.-Acad. Handl. 1822, p. 17J. 
