vattnet. I alla fall är det ett förhållande, som 
förtjenar anmärkas, så ofta det förefaller. 
Jag skall härvid söka fästa uppmärksamhe- 
ten på ännu en annan omständighet. Vi hafva 
sett, att det i Porla-vatten förekommande alkalit 
är mättadt med en organisk syra. Det oaktadt, 
innehåller vattnet en högst betydlig qvantitet 
kiseljord, i den lösliga, isomeriska modifikation, 
hvari den, genom inflytelsen af kolsyradt alkali, 
försättes. Af denna omständighet skulle den giss- 
ning kunna föranledas att, på det ställe der vatt- 
net erhåller sina mineraliska beståndsdelar, al- 
kalit ännu befinnes i kolsyradt tillstånd, och att 
det förses med dessa organiska beståndsdelar 
först efteråt. Vi skola återkomma till denna 
fråga ännu en gång. 
Vi komma nu till de beståndsdelar, som 
äro produkter af förstörda organiska kroppar. 
Jag har nämt att källsyrorna innehålla qväfve. 
Det är icke sannolikt att de skulle vara oför- 
störbara i vattnet. Jag har i det föregående 
(p. 8 i noten) omtalat, att de förstöras smånin- 
gom i vattnet; deras qväfhalt kan visserligen till 
en del afskiljas i gasform, men det sannolikaste 
är, att den ger upphof till bildningen af ammo- 
niak. Finnes denne i vattnet, så söker man den 
fåfängt bland produkterna af det inkokta, ty den 
kolsyrade kalkjorden har långt förut utjagat den. 
Stödd på denna åsigt, afdestillerade jag i en 
retort i måttflaskor (= r 235.32 grammer) Porla- 
vatten till i. Vattnet emottogs i ett förlag dit 
jag inhällt litet saltsyra. I första försöket, äm- 
nadt mera såsom ett reaktionsprof, var förlaget 
endast löst tillagdt. Den i vattenbad afdun- 
stade destillationsprodukten lemnade o.o3o6 gr. 
