52 
varadt på glaskärl. Oaktadt använda försigtig- 
hetsmått, hade likväl sand och åtskilliga rotpar- 
tiklar fått tillfälle att deri inblanda sig, från 
hvilka den dock temligen lätt skildes genom 
slaraniiig, och det uppslammades silning genom 
hårduk. 
Efter denna massas fullkomliga uttorkning i 
luften vill en lindrig värme, analyserades den på 
följande sätt: 
a. 100 d. deraf torkades vid + loo^ i vat- 
tenfri luft. Torkningen gick ganska långsamt. 
Då den icke mer förlorade i vigt, hade 9.56 p. 
c. vatten blifvit aflägsnade. 
b. Återstoden 90.44 brändes i platinadegel, 
till dess att alla lemningar af källsjn^ans kolhalt 
voro fullt förstörda, hvartill fordrades en länge 
fortsatt bränning. För att förekomma åverkan 
af jernet på platinadegeln, hade liil försöket blif- 
vit använd en ockra som sammanhängde i ett 
enda stycke, och som icke pulveriserades. IN är 
detta genom ny bränning icke mera förlorade i 
vigt, återstodo So.aö d. oorganiska oxider. IMas- 
san var bränd tvertigenom, och jernet åter fullt 
oxideradt, så att ingen del deraf drogs af mag- 
neten. Vigt-förlusten i bränning utgjorde 40. 1 8. 
c. Den brända massan, som liknade ren 
jernoxid , upplöstes i koncentrerad saltsyra, hvars 
öfverskott i det närmaste derifrån afdunstades i 
vattenbad. Dervid återstodo 5.54 ^- kiseljord, 
bland hvilken funnos några fina sandkorn, som 
vid afslamningcn medföljt ockran. 
^/. Lösningen mättad med ammoniak, så 
att en del af jernoxiden begynt förblifva ut- ' 
fälld, blandades med bernstenssvrad ammoniak, 
och i det hela följdes samma process, som i det ' 
föregående användes till analysen af den i va t- 
