53 
ten olösliga återstoden af det inkokade vattnet. 
På detta sätt erhöllos, jernoxid 42.343, kalkjord 
2.0, fosforsyrad lerjord , inberäknade spår af talk- 
jord och manganoxidul, 0.387. 
Jeraföras nu syrehalterna i den funna jern- 
oxiden och af det i torkning bortgångna vattnet, 
så förhålla sig desse såsom 3:2, ty ^^3^3 d. 
jernoxid innehålla 12.97 ^' ^J^^ ^^^^ 9*5^ ^^t" 
ten 8.49^' Man finner deraf, att för en atom 
jernoxid bortgått 2 atomer vatten. Bland det i 
bränning förlorade hade funnits j.54 d. kolsyra, 
som varit förenade med de erhållna 2.0 d. kalk- 
jord till 3.54 d. kolsyrad kalk. Jag bör dervid 
erinra, att den efter bränning återstående mas- 
san, icke med den påslagna syran gaf ringaste 
spår affräsning, och innehöll således kalk jorden 
kolsyrefri. Det är vidare ganska sannolikt, att 
det vid +100° torkade jernsaitet innehållit en 
atom vatten = 4-70? helst det är för jernoxid- 
salter med basis i öfverskott vanligt, att de icke 
vid +100^ släppa hela sin halt af kemiskt bun- 
i det vatten. Efter afdrag af kolsyran och det 
presupponerade vattnet, återstå 33.86 för källsy- 
rorna. Om fällningen innehållit endast källsyra, 
och på en atom jernoxid inneliållit i at. källsy- 
ra, så hade halten utfallit till 3o.8i. Men den 
har innehållit äfven källsats-syra, hvars atom är 
tyngre, och väger omkring 1700. För att appro-? 
ximera förhållandet, sönderdelades roo d. luft- 
torkad ockra i kokning med kaustikt kali; hvar- 
efter, ur den afsilade vätskan med saltsyra, fäll- 
des källsats-syra, som togs på ett vägdt filtrum 
och tvättades ett par gånger med kallt vatten. 
Den vägde, efter torkning, vid 4-100^ i vattenfri 
luft, 2.56. Den genomgångna sura vätskan neu- 
traliserades med ammoniak och gjordes sedan 
