59 
med basisk ältiksyrad kopparoxid. Den erhållna 
fällningen tvättas väl, torkas i lufttomt rum, om 
den ej genast skall användas, och sönderdelas 
med svafvelbundet väte. Svafvelblyet afskiljes 
något lättare än svafvelkopparen. Den silade sy- 
ran har en så blekt gul färg att den endast mär- 
kes i massa, och den ger, efter afdunstning i 
lufttomt rum, en genomskinlig, i tunt lag färg- 
lös massa, som i tjockare lag är blekgul, och 
som, under fortsatt intorkning, hårdnar och spric- 
ker, och blir då ogenomskinlig och gul. Detta 
är nu källsyran i den renaste form jag hittills 
erhållit den. 
Dess egenskaper äro följande: Den har svagt 
gulaktig färg, som möjligen ej är väsendtlig, men 
som jag icke kunnat borttaga; den är utan alla 
tecken till kristallform, och utan lukt. Dess 
smak är, då den i solid form beröres af tungan, 
stickande och tydligt sur. I koncentrerad upp- 
lösning, endast sammandragande, och i en me- 
ra utspädd, saknar den all smak, fast den ännu 
starkt rodnar lakmuspapper. Den löses i alla 
förhållanden i vatten och i vatten fri alkohol. 
Den rena syran upplöses i båda ganska hastigt, 
den som håller källsyrade salter, blir af alkohol 
först ogenomskinlig, innan syran efterhand ut- 
drages. Genom afdunstning i luften mörknar 
lösningen, den i alkohol mest, och lemnar en 
brunaktig återstod. Det är troligt att syrans 
färg kan härröra af denna orsak. Dess lösning 
i vatten blir seg som syrup, innan den intor- 
kar. Upphettad i destillations-apparat mjuknar 
den, pöser, röker, ger ett gult, surt liqvidum, och 
en tjock, gulbrun olja. Då det öfverdestillerade 
blandas med kaustikt kali utvecklas ammoniak^ 
