67 
Källsyrad blyoxid. Detta salt fås bäst rent 
om en upplösning af källsyra blandas med små 
portioner i sender af en svag upplösning af ät- 
tiksyrad blyoxid» så länge den uppkommande 
fällningen, som för h varje gång frånsilas, får 
en dragning i brunt eller mörkgult Sedan 
detta ej mera äger rum, indrypes källsyran i en 
lösning af ättiksyrad blyoxid, fällningen tvättas 
med kokadt och kallnadt vatten, eller ännu bät- 
tre med alkohol, och torkas i lufttomt rum 
öfver svafvelsyra. Torrt är det ett ljusgrått, 
åt gulaktigt dragande pulver. Det är till en 
viss grad lösligt i vatten, särdeles innan uttork- 
niiig, så att dess tvättvatten fälles af blyättika. 
Det är äfven lösligt i ättiksyra och något i käll- 
syra, så att, om man indryper ättiksyrad bly- 
oxid i en lösning af ren källsyra, så löser fäll- 
ningen åter upp sig, och detta fortfar till dess 
en god portion blysalt tillkommit. Afdunstas 
då vätskan , så afsätter sig ett grått, kornigt pul- 
ver, som likväl icke är kristalliniskt , och som 
vid beröring fördelas till flockor. Detta är neu- 
tralt. Det sura saltet intorkar till en gummilik 
massa. Af basisk ättiksyrad blyoxid fälles ur 
en lösning af ett källsyradt salt, basisk källsyrad 
blyoxid, med nästan alldeles hvit färg. Tor- 
kad i lufttomt rum, är den hvit, med en ringa 
dragning åt rent gult. Källsyra fäller ej en lös- 
ning af chlorbly, men den sistnämnda fälles af 
källsyradt alkali. 
Källsyrad kopparoxid. Källsyra fäller en 
lösning af ättiksyrad kopparoxid, men icke en 
*) Ur källsyradt alkali kan man ej på detta sätt först 
fälla källsatssyrad blyoxid. Der falla de hela vägen 
blandade. 
