68 
lösning af svafvelsjn ad , som rlock fälies af käll- 
syraclt alkali. Fällningen ser i första bildnings- 
ögonblicket iit att vara smutsigt bvit, men se- 
dan den samlat sig, är den ljusgrå , med en stark 
dragning åt grönt eller gulgrönt. Torr har den 
samma färg, men ljusare. Den är ganska obe- 
tydligt löslig i vatten, men deremot löses den 
lätt i ättiksyra och i öfverskjutande källsyra. 
Fällningen sker ej i köld fullkomligt, men un- 
derlättas, på sätt i det föregående är visadt, 
genom uppvärmning till + 5o° eller deromkring. 
Om delta salts lösning i ättiksjn^a afdunstas i 
värme, så får man mycket af den röda förening, 
som tillsats af socker till det ättiksyrade koppar- 
oxidsaltet plägar bilda. Ett surt salt bildas då käll- 
syra mättas med det neutrala, det intorkar till en 
gummilik massa, olöslig i alkohol, löslig i vat- 
ten, och af en särdeles oangenäm metallsmak. 
Mättadt jemt med ett alkali, bildas ett lösligt 
dubbelsalt, till bildning hvaraf detta kopparsalt 
Imr lika benägenhet som andra kopparsalter. Des- 
sa dubbelsalter intorka till extraktlika massor af 
metallisk smak. Denna benägenhet att bilda lös- 
liga dubbelsalter är orsak hvarföre man har så 
svårt att fullt utfälla den källsyrade kopparoxiden 
och fordrar tillsats af ättiksyrad kopparoxid i 
stort öfverskott. Den är ock orsaken till den i 
det föregående bemärkta omständi£;het, att den 
källsyra, som fås af kopparoxid-fällningen, håller 
kalkjord, talkjord och mangan, hvilka såsom 
dubbelsalter fällt sig med kopparoxidsaltet. Det 
äger icke rum med blyfällningen, men då bly- 
saltcr fälla mycket, som kopparsalter ej fälla, så 
äro de sistnämda användbarare för källsvrans 
afskiljandc, fri från andra elektronegativa kroppar. 
Källsyran ger också ett basiskt salt med koppar- 
