69 
oxiden, som fås då lösningen, hvarlill den ättik- 
syrade kopparoxiden blandas, har ett afpassadt 
öfverskott på basis. Det är slemraigt, grågrönt, 
djupare färgadt än det neutrala saltet, och olös- 
ligt i vatten. 
Källsyrad qvicksilfveroxidid bildar en floc- 
kig, gulaktig fällning. Frambringas i en lösning 
af salpetersyrad qvicksilfveroxidul så väl af fri 
källsyra, som af dess lösliga salter. Qvicksilf" 
veroxidsaltet deremot synes vara lösligt, eme- 
dan en upplösning af qvicksilfverchlorid icke 
fälles, hvarken af källsyra eller af dess salter. 
Källsyrad silf^veroxid, Källsyra, indrupen 
i en lösning af neutral salpetersyrad silfveroxid, 
gör i början föga eller ingen grumling: men ef- 
ter hand bildar sig en hvitgrå fällning, som om 
några timmar blir vackert purpurfärgad , men 
något mörkt. Den svartnar icke. I detta till- 
stånd upplöses den åter utan färg af salpetersy- 
ra och med dragning i gult af ammoniak, utan 
att lemna återstod. En lösning af källsyradt 
alkah, blandad med salpetersyrad silfveroxid, 
otillräckligt att sönderdela mer än en del af sal- 
tet, behåller sig klar och antyder bildningen af 
ett lösligt dubbelsalt. Denna lösning behåller 
sig oförändrad. Tillsättes mera silfversalt, så 
uppkommer den nyss omtalade olösliga, källsy- 
rade silfveroxiden. Då Porla vattnet af salpeter- 
syrad silfveroxid blir vinrödt, så är det tem^ 
ligen tydligt att denna reaktion härrör af 
källsyran, men jag har icke kunnat eftergöra 
den med det artificielt bildade, källsyrade na- 
tronet. Väl har det händt mig att vätskan synts 
klar purpurröd om några dagar, men då den 
uthälldes var den färglös, och glasets insida öf- 
verdiagen med en genomskinlig, purpurfärgad 
