77 
ten lösligl brunt dcibbelsalt, efter afdunstning 
till torrhet, åter lösligt i vatten. Jag har äfven 
med natron fått ett dubbelsalt, som efter af- 
dunstning åter löses i vatten, och som en gång 
ansköt i mörkbruna fjäll, h vilka jag blott den 
gången kunnat erhålla. 
Källsatssyrad jernoxidul är ett i vatten 
lösligt salt, som i luften förvandlas till ett ba- 
siskt, olösligt oxidsalt. Med jernoxidulen förbin- 
der sig källsyran till ett basiskt, svart salt, som 
fälles i fiockor då källsats-syradt alkali blandas 
med litet kaustik ammoniak, och ett jernoxidul- 
salt dermed fälles. Det blir i luften brunt och 
tager alldeles samma färg som Porlavattnets ockra. 
Källsatssyrad jernoxid är en svart flockig 
fällning, b vilken af källsatssyran, så väl i fritt, 
som i neutraliseradt tillstånd fälles ur en upp- 
lösning af neutral svafvelsyrad jernoxid. Detta 
salt löses med svart färg af kaustik ammoniak. 
Efter afdunstning till torrhet återstår en svart, 
ex traktlik massa, h varur vatten upplöser ett ne- 
utralt dubbelsalt, med lemning af ett basiskt 
oxidsalt. Äfven af kaustikt kali löses källsats- 
syrad jernoxid i första ögonblicket , men fälles 
sedan, på det sätt, att källsats-syradt kali stan- 
nar i vätskan, och ett basiskt oxidsalt afskiljes. 
Fullt kan vätskan dock ieke befri^is från jern, 
utan att man leder derigenom en ström af svaf- 
velbundet väte. 
De försök jag nu anfört hafva icke den for- 
dran att anses för annat, än blott ådagaläggan- 
de, att det så kallade extraktiv-ämnet i Porla- 
vattnet, och förmodligen i de flesta vatten, ut- 
göres af tvenne elektronegativa kroppar, sam- 
mansatte af kol, väte, qväfve och syre, som kun- 
na anses såsom hittills okände , hvilket ytterli- 
