79 
dersökning. Jag hade endast några få graramer 
till hands. 
En händelse förskaffade mig liktidigt med 
dessa undersökningar tillfälle att lära känna källsy- 
ran från ännu ett ^ninat lagerställe. Under den 
missväxt, hvaraf Sveriges nordligaste del hemsöktes 
åren i83i och 1 832, hade man under sommaren 
1 832 i Degernäs Socken af Norrbottens län råkat 
på ett lager af en mjöiformig jord, några få fot 
under öfversta vallen, som så liknade mjöl af säd, 
både för känseln och till utseendet, att invånar- 
ne gjorde försök dermed , i blandning med an- 
nat mjöl till brödbakning. Konungens Befall- 
ningshafvande , härom underrättade, inskickade 
prof af mjölet, med förfrågan, om några skadli- 
ga följder för helsan af dess användande kunde 
förorsakas. Yid den undersökning jag derå an- 
ställde, befanns, att detta jordmjöl hufvudsakli- 
gen utgöres af kisel-jord, men som, då den brän- 
des, svartnade och luktade af brända djur-äm- 
nen. För att utdraga detta ämne, digererades 
jorden med kaustik ammoniak, som deraf färga- 
das brungul, och efter afdunstning lemnade en 
brunaktig, extraktlik massa, reagerande för fri 
syra, hvilken vid återupplösning i vatten, lem- 
nade en gulaktig kiseljord olöst, och h varur, 
med ättiksjrad kopparoxid fälldes källsyrad 
kopparoxid, hållande föga källsatssyrad , och 
hvarur källsyra, med svafvelbundet väte, af- 
skildes. 
Då källsyrorne befunnos så allmänt före- 
kommande och kringspridde, borde deras upp- 
hof sökas bland återstoder af den organiska na- 
turens produkter, som blifvit öfverlemnade åt 
förruttnelsen. För detta ändamål undersökte 
jag den svartbruna, pulverformiga leraning, som 
