io4 
Qvarnbäcken kallad, växte i bergsspi ingorna J?rr- 
um Zieriij, Hjpnnm cupressiforme m. fl.. Ymnigt 
växte här äfVeii Carduus het er ophjlluSj Ser r åta- 
la alpina och Sonchns alpinas. Ljungdals bj 
var rik på arter af Hieracii slägte. Vid Stor- 
sjöns fäbodar visade sig på den såkallade Kläp- 
pen Ranancalas aconitifolins för sista gången. 
Den fjellmassa, som mot Norr utgör gränsen 
mellaa Herjedalen och Jemtland, var nästan lika 
vildj som fjellgruppen i NWestra hörnet af Her- 
jedalen. Folket här i orten kände icke sina eg- 
na Fjell till namnet, så många voro de. Trån- 
ga öppningar funnes mellan de tätt vid h var- 
andra liggande Fjellstötar. Vid Storådörren 
träffades Poljpodiam LonchitiSj, Onoclea crispa^ 
m. fl.. Här syntes för sista gången Pedicalaris 
^ersicolor, — Astr åtalas oroboides upphörde 
vid Storsjön. Ju mera jag nalkades öster ju 
hastigare försvann fjell-vegetation. S. om Stor- 
sjö by låg Serffjellet, flackt och ofruktbart. Nä- 
ra derintill ett berg , kalladt Henwola. Här 
visade sig Convallaria verticiHata., Hieraciani 
prenantlioides och Se dum annuum. Härifrån 
till Wemdalen räknades 4 Trakten häre- 
mellan hade omvexlande löf- och barrskog. 
Wemdalens by låg i en nog rymlig dal, genom- 
skuren af Norder- och Söder-Weman^ som straxt 
vid byn förena sig. Wemdalen niåsle till en 
del vidkiinnas sandiga och ofruktbara trakter. 
Klöfsjöfjellet, som låg Ö. om hyn, var öfverrö- 
sadt af stenblock. Det ägde nästan intet utom 
Anemone vernalis. 
Antalet af de inom Herjedalen anmärkte 
phanerogama Växter uppgår till 3^4 speci- 
es. — De rikaste Naturliga Ordningarne äro 
CalamariiV med spccics, Grainina med 36 
