127 
Hufvud-kar akter en på slägtet är en lång, 
morot-forrnig, nedtryckt kropp, med hufvudet 
bredare än kroppen, gälarne täckte, utom ett 
litet rundt hål {spiraciilum) mellan nackbenet 
och öfra kanten af gällocken ; förlocken försedda 
med tre eller flera hvassa taggar; sex gäl- 
strålar^ Ögonen tätt sammansittande ; de åt- 
skilde buk-fenornas strålar mångdelte; små^ kard* 
likt sittande tänder i käk-kanterna ; men plog- 
benet , gommen och tungan släta ; mellankäk- 
benets tandskifva mycket protraktibel ; enkel 
mage utan blind-tarmar ; ingen sim-blåsa, men 
distinkt urin-blåsa. — Hannarne äro tätt bak- 
om anus försedde med ett koniskt penetre- 
radt appendix, hvilket alldeles saknas hos ho- 
norna. 
De Svenska arterna äro, som ofvan sagdt, 
tvenne, h vilka båda vid härvarande kuster äro 
så sällsynte, att vi om deras lynne och lefnads- 
sätt ej äga någon kännedom. 
I. C Lyra. 
Artm. Ryggfenorna vid basen sammansittande^ 
den första strålen räcker hos hannen^ då 
den tillbakalägges, bakom stjert-roten ; di- 
stansen från nosen till ögats främre kant 
längre än från samma kant till gäl-öpp- 
ningen; hufvudetj ofvanifrån sedt^ lång- 
rundt, 
Callionjmus Lyra pinnee dorsalis prioris 
radiis longitudine corporis Linn. S. N. 12. T. 
I. p. 433- — Faun. Sv. 3o4. — Retz. Faun. Sv. 
— Bloch 2. T. 161. — Penn. Br.Zool.XXVn. 
— MiiLL. Zool. Dan. Tab. XXVU. Cuv. Regne 
Anim. Ed. 2. T. 2. p. 247. — Nilsson Prodr. 
Ichtyol. Scand. p. 92. 
