j48 
utgjorde den ytlersta bekiädnadeii. Merendels 
bilda panzarne under stjerteu hos honorna en 
platt yta; hos ett och annat individ har jag 
funnit den något konkav. 
Hos hannarne är förhållandet annorlunda. 
Stjertens undre panzar äro här fördöljde , eller 
beklädde af en tjockare, merendels hvit slem- 
hinna , som midtåt har en mörkare fåra ^ 
hälft tillsluten af nämda slemhinnas hvita 
del, hvilken vid randen af fåran bildar något 
öfverliggande kanter. Hos dessa individer har 
jag för öfrigt funnit stjertens undre sida blott 
högst obetydligt konkav , icke utbredd , utan 
jemt afsmalnande mot stjertändan , men kan- 
terna något framstående. Detta är förhållan- 
det med alla yngre individer före den tid de 
äro aflingsföra, samt hos en stor del andra, som 
förmodligen då det året icke deltaga, eller del- 
tagit i lek. Det vore ock en möjlighet att kant- 
nälarne liksom åtskilliga andra fiskar, leka på oli- 
ka tider af året, somliga tidigt, andra sent. Hos 
andra hannar finner man stjertens undre yta 
straxt bakom aJius hastigt tilltaga i bredd. Den 
omtalta slemhinne-beklädnaden (Tab. 5, fig. i.) är 
här tjockare, fåran blir en större kavitet, rän- 
derne blifva tvenne, ofta uppsvällde af klaftar, 
som täcka caviteten, sluta sig nära mot hvar- 
andra och tillsluta den. Ofta innehåller kavite- 
tens botten ett fast slemaktigt ämne, liknande 
en pseiulomembranj, eller kanske rättare cn så- 
dan massa som bildar yngre slemhinne-polyper. 
Det ])ildas emot lektiden och försvinner emot 
vintern (Ekström). Hos andra hannar finner 
man åter kaviteten innehålla ägg, som uppfylla 
den och betäckas af klalfarne. I detta tillstånd 
är stjerteu tjock och ofta på undre sidan knott- 
