162 
Ytor af formerna R — i och R+ 00 förekomma 
sällan och äro föga utbildade. 
Genomgångar, parallela med ytorna n (for- 
men P+co) äro de enda som kunnat observeras. 
Ytorna n äro dessutom utmärkte af sin klarhet 
och jemnhet, de öfriga ytorna äro ojemna och 
föga speglande. 
Brottytan, både hos de klara och opaka va- 
riationerna är alldeles lik qvartsens. 
Hårdheten, något större än qvartsens, men 
betydligt mindre än topasens. 
Specifika vigten, tagen å små valda stycken, 
= 2,969. 
Glansen glaslik. I sitt rena tillstånd full- 
liomligt genomskinlig och ofärgad, någongång af 
en ljus, vingul färgnuans, något stötande åt rödt; 
äfven opEik , hvit, liknande mager qvarts. 
För Blåsrör äfven i pulver alldeles osmält- 
1ig, oföränderlig. Af Borax löses i bit mycket 
trögt, i pulver lättare, till ett klart glas; man 
kommer till en mättningsgrad då kulan väl bi- 
behåller sig klar, men genom fladdring afsätter 
hvita flockar, som sedan äro svåra att blåsa bort 
utan ny tillsats af borax. Uti platinakroken kan 
man lättare än på kol träffa den proportion då 
kulan blir fläcktals opak genom fladdring, samt 
uti inre lågan åter klar. Af Fosforsalt löses äf- 
ven i pulver ytterst trögt, kiseiskelett synes kring 
det olösta; efter afsvalning blir kulan emaljlik 
om mycket stenpulver är närvarande. — Med 
Soda ger icke klart glas uti någon proportion, 
endast en hvit emalj der den osmälta mas- 
san synes genomdränkt af en smält. På pla- 
tina-bleck med soda en hvit osmiilt slagg, det 
öfverflÖdiga natronet rinner af, lemnar ingen 
fläck på platinan. Med Koboltsolation en smut- 
