1 63 
sigt blågrå färg, som på några ställen vid bör- 
jande smältning blir klarare, men ej så vacker 
som af kiseljord. 
Mineralet förekommer på samma ställe som 
smaragden uti en lös, brun glimmerskifFer. 
Skall finnas sparsamt, endast kristalliserad uti 
grupper af flera tums diameter. Vi bafva, i an- 
seende till detta ämnes stora likhet med qvarts, 
vågat för det samma föreslå namnet Phenakit 
af ^evd^f ctxo(r (bedragare). Förloppet af Hr Ad- 
junkten Hartwalls analys är följande: 
a. i,o3 grammer i agatmortel pulveriserad. 
och slammad phenakit blandades, i en rymlig 
platinadegel, med fyra gånger dess vigt kolsy- 
radt kali och natron, hvilkas relativa proportio- 
ner voro i förhållande som 5:4; blandningen 
upphettades försigtigt till full hvitglödgning , 
deri den hölls en half timme; smälta massan 
behandlades i digestionsvärme med koncentre- 
rad saltsyra, då den fullständigt löstes. Lösnin- 
gen afdunstades till torrhet, torra massan fuk- 
tades med saltsyra och behandlades med vat- 
ten, hvarvid återstod olöst kiseljord som, upp- 
tagen på filtrum, tvättad, torkad och glödgad, 
vägde 0,577 S"^*' blåsröret smält med kolsy- 
radt natron gaf den klart glas, men efter be- 
handling med fluor-vätesyra i värme, och derpå 
med svafvelsyra, återstodo efter glödgning 0,009 
gr., hvilka förhöllo sig som berylljord deri att 
de, efter upplösning i saltsyra, kunde med kau- 
stikt kali utfällas och åter upplösas, och, då lös- 
ningen i kali försattes med saltsyra i öfverskott, 
uppkom en fällning med kolsyrad ammoniak, som 
vid större tillsats af fällningsmedlet löstes med 
lemning af en ovägbar återstod. Genom detta 
förhållande karakteriseras berylljorden, hvaraf 
