i83 
tre, synes man böra sluta af beska flfenheten af 
de skiUnader som uppkomma, då man ifrån det 
efter formlerna beräknade värdet af v — i sub- 
traherar det observerade. Dessa skillnader be- 
finnas nemligen ifrån o® ända till 20° och 2 5^ 
alla utan undantag vara positiva, hvarefter de 
börja visa sig ömsom positiva och negativa. Der- 
af måste slutas, att talen för värmegraderna ifrån 
o till ungefär 3o utgöra ett annat system än de 
mellan 3o och 100, och således att något kon- 
stant fel verkat denna fördelning i tvenne sy- 
stemer, h vilken ock blir synlig om i fråga va- 
rande experimental-qvantiteter på vanligt sätt 
med koordinater konstrueras att bilda en krok° 
linie, som, vid omkring 20> eller 3o värmegra- 
der såsom abscissor, får en krökning, hvilken 
tyckes till någon del bryta kontinuiteten med 
den öfriga linien. — Äfven den omständigheten 
styrker förmodan om något begånget konstant 
fel, att alla experimental-qvantiteterna ifrån 
till 1 5^, eller just i den regionen inom hvilken 
det sökta minimum inträflfar, uti serien N:o 3, 
äro större än uti serien N:o i , h vilket sanno- 
likt icke bordt hända, om olikheterna i dessa 
serier berott endast af oundvikliga observations- 
fel. Och då sedermera någon så jemt fortfa- 
rande öfvervigt icke förekommer, så synes ock 
detta förhållande antyda någon föregången sy- 
stemförändring. Allt detta bör vålla, att det ena 
systemet ej får användas för att bestämma ett 
förhållande i det andra, och att om sådant lik- 
väl skett, det derigenom funna resultatet ej kan 
med skäl göra anspråk på full tillförhtlighet. 
Tillämpningen af allt detta på Munckes obser- 
vationer och beräkningar är sjelfbuden, hvarfö- 
re man såsom fullt afgjordt måste antaga, att 
