205 
barium-dubbelsaltet. Äro lösiiingarne varma, så 
anskjuter dubbelsaltet under afsvalnandet i stör- 
re och redigare kristaller, citrongula till färgen 
och af mycken glans. Detta salt är temligen lätt- 
löst i vatten; i del deraf fordrar ii,85 d. vat- 
ten af +100° och 36,38 d. af +i4° till sin upp- 
lösning. Om en lösning deraf, får evaporera 
vid luftens vanliga temperatur, så dekompone- 
ras en del deraf, under det att det mesta an- 
skjuter i oförändradt tillstånd, blandadt med ett 
annat salt, uppkommet under dekompositionen, 
och som har en vacker gräsgrön färg. Detta 
sednare salt har jag ej haft tillfälle att närmare 
undersöka. Lösningen af bariumsaltet fälles af 
svafvelsyra. Saltets analys verkställdes på en 
genom omkristallisering renad portion deraf. Det 
innehåller vatten i sin sammansättning. Vatten- 
halten bestämdes genom saltets upphettning i 
lufttomt rum öfver svafvelsyra. i gr. af saltet 
hade efter flera timmars upphettning till +120° 
förlorat gr. 0.0794, utan att någon ytterligare 
förlust genom fortsatt upphettning uppkom. Det 
fatiscerade saltet bildade ett svagt, citrongult pul- 
ver, som ur luften snart återtog det förlorade 
vattnet. Analysen skedde sålunda: i gr. af sal- 
tet glödgades i öppen luft, återstoden utlakades 
med en svag lösning af kolsyrad ammoniak, 
det genomgångna mättades med saltsyra, afdun- 
stades till torrhet, och gaf efter glödgning 0.2915 
chlorkalium. Det i vattnet olösta upplöstes i 
saltsyra, lösningen försattes med litet salpeter- 
syra och uppvärmdes, barytjorden utfälldesmed 
svafvelsyra, och den erhållna svafvelsyrade ba- 
rytjorden vägde gr. o.5o2. Ur den med ammo- 
niak neutraliserade vätskan, utfälldes jernoxiden 
med bernstenssyrad ammoniak. Den erhållna 
